Er den ikke vakker? Man blir glad av å se på den.
-Howard. Vi må vise den til dem. -Den er ikke vedtatt i noe møte.
Ta det under "eventuelt". Det er formannens privilegium.
Skal Barry Fairbrother og hans idealister hindre utviklingen?
Narkomane og undermålere strømmer gjennom landsbyen vår.
Vi må heve vindebroen og senke gitteret.
De må akseptere at Sweetlove Houses tid er over.
De skal få se andre boller. Noe helt annet.
-Dette setter Pagford på kartet. -Det er bra. Jeg skal huske det.
Barry Fairbrother.
-Hei, Barry. -Det er søndag. Gå hjem.
-Jeg har mye å gjøre. -Det ordner seg.
Gå hjem, Miles. Vi løser det i morgen.
Hun solgte seg, igjen.
Som om noen skulle plukke opp det der, og betale for det.
-20 pence hadde vært veldedighet. -Hun hører deg.
-Skal jeg slette nummeret ditt? -Nei, la det stå.
-Vil dere sikte henne? -Det er ikke verdt papirarbeidet.
Kom nå, Terri. Din redder i nøden venter.
Gleden var helt på min side.
Det er ikke som før.
Hvordan har moren din det?
Hun døde for 15 år siden. Du var i begravelsen hennes.
Nettopp. Det er virkelig trist.
Hun var et godt menneske. Så snill. Hun hjalp alle.
-Du ligner henne. -Jeg gir deg ikke penger.
Jeg trenger bare noen greier, som mat. Jeg har ingenting hjemme.
Jeg kan kjøpe matvarer og røyk, men du får ikke penger.
-Hvorfor ikke? -Det vet du.
Du er ikke snill. Du er en...
En idiot, ja. Du har sagt det mange ganger.
Hvis jeg dør, vil det være din skyld.
-Hold ut, Terri. -Dra til helvete.
-Hold ut. -Dra til helvete.
Unnskyld.
-Får jeg fortsette? -Ja, unnskyld.
Anbefalinger og referanser fra den søkendes bank.
Og vi bør intervjue dem for å se om de passer her.
-For en kolonihage? -Husker du tomatdisputten i 1997?
-Vi må være forsiktige. -Torturere dem, for å være sikre.
-The Guardian-leser. -La oss stemme ved håndsopprekning.
Forslaget vedtas. Bra.
Har vi noe under eventuelt?
-Sweetlove House. -Vi har ønsket å diskutere det lenge.
Vi stemmer om en måned, og det blir nevnt under eventuelt.
Formannens privilegium. Det kan være nyttig å lufte noen tanker.
Ekte demokrati.
-Kan du, Shirley? -Ja visst.
Som dr Jawanda sa, er det bare uker igjen-
-før sognerådet stemmer over Sweetlove House.
Oppfyller det sin hensikt som en plass for fornøyelse og forbedring?
Eller har det en annen framtid?
Å. Boutiquehotell og spa.
Hvis vi skulle komme fram til at huset har gjort sitt,-
-har utviklerne laget en liten modell av hvordan det kan se ut.
-Vakkert. -Så fint.
-Man blir glad av å se på den. -Er alt klart?
Ingenting er avgjort, men dette setter Pagford på kartet.
Hva med matbanken, klinikkene, terapien?
Matbanken kommer nærmere dem med behov.
En kassebil?
En rullende matbank. Da kan den dra rett til området.
-Metadonklinikken min, da? -Det fins i byen.
Da må de ta en dyr buss med upålitelige rutetider.
-Rehabilitering er en tøff prosess. -Litt heroin ville lokke dem dit.
De ville krype over knust glass på bare knær for narkotika.
Vi stemmer for å se i hvilken retning det heller. Møtet er snart over.
"Gjenopprett. Gjenoppbygg. Gjenoppliv. Synk inn i velvære."
Fine bilder.
Se på de fine tennene deres. Det fine håret. Fine Pagford-mennesker.
De må betale godt for å "synke inn i velvære".
Og dette tjener nok lord og lady Sweetlove gode penger på.
Det er ikke det Sweetlove House er til for.
Hvis vi stemmer for dette,-
-har folk fra Fields ingen grunn til å komme til Pagford.
De har jo problemer. Så mange problemer.
Hold dem unna oss.
De er ikke pittoreske. De ser ikke sånn ut, ikke sant?
-De har ikke ei potte å pisse i. -Pass på språket.
Det er sosial manipulasjon. Det er apartheid.
-Vent litt... -De upassende flyttes i gettoer.
Det fins et navn på det.
Bill, du kjempet mot fascistene, ikke sant? Se hva som skjer her.
-Hvordan våger du? -Nei, hvordan våger du?
"Synk inn i velvære"?
-Huset hjelper folk å leve for faen. -Pass på språket. Dette er en kirke.
Du reagerer på språket mitt, men ikke på dette?
Sognerådet er ikke her for at de velstående skal tjene penger.
Vi beskytter noe unikt.
Vi er voktere for, og forvaltere av, et gyllent prinsipp.
Vi snur ikke ryggen til mennesker i nød.
Avstemmingen er et svar på et enkelt spørsmål som er en del av loven.
Fyller arven fremdeles en hensikt?
Ja. Det har aldri vært så viktig. Aldri.
Vi må stemme for å beskytte det. Så enkelt er det.
Vi kan ha en håndsopprekning.
Hvem har sagt at det ikke fins lidenskap i politikken? Takk, Barry.
Hvem er for forslaget?
Og hvem er imot?
En stemmes forskjell. Det var nesten.
Dette kommer til å bli skittent.
-Du var fantastisk. -Jeg gikk kanskje for langt.
Tess, du kan ikke alltid komme for sent.
-Jeg tok av klokka, den strammet. -Få deg en lengre reim.
-Står til, Sukhvinder? -Hun hører på musikk.
Hvis ikke jeg dro henne ut, ville hun sitte inne hele dagen.
Kom nå. Ta av deg de forbaskede hodetelefonene.
-Hun mener ikke å være tverr. -Jeg var veldig sen.
Hvordan går det? Du ser ikke frisk ut.
Jeg er bakfull etter et par øl i går. Jeg fikser ikke tempoet.
Etter tre klunker vin kan jeg twerke, etter fire ligger jeg på gulvet.
-Jeg pleide å være morsom. -Du er morsom.
Barry?
Det er Barry Fairbrother. Legg igjen en beskjed.
Det er bare onkel Barry, ikke han. Sitt ned, og vær som vanlig.
Hei, gutter. Er dere ferdige?
-Når kom dere hit? -Vi våknet tidlig.
-Sykkelhjulet ditt er ødelagt. -Ja, det var min feil.
-Hvor er sykkelen din? -Stjålet.
Å, faen. Oi, jeg sa ikke det.
-Du kan ikke ha jentesykkel, Paul. -Far skal skaffe en ny snart.
Stakkars Phineus. Han får alltid pikken.
Jeg sa ikke det heller. Slem onkel.
-Skulle jeg ha båret hatt? -Du ser bedre ut i hatt.
-Faen også. -Ingen hadde hørt på legen.
-Hun er ikke populær. -Men han tror på ting.
Alle tror på ting. Vi må alle bidra.
Jeg mener, Aubrey gir. Utrettelig. Gir, gir, gir.
Jeg løper veldedighetsløp. Eller, jeg kjenner folk som gjør det.
Alt man hører, er folk som maser om arbeid. De trenger jobb.
Det fins arbeid på hotellene.
En bekjents niese steller negler og øyenbryn på et spa.
Men jeg antar at ikke alle ønsker å jobbe.
Der traff du spikeren rett på hodet.
Det er en forbannelse å ha en forfader som var idealist.
Han tenkte aldri på arvingene.
Aner dere hvor dyrt det er å varme dette stedet?
-Julia og jeg må leve på smuler. -Så forferdelig.
Men man kan gjøre mye med rester. Jeg har noen gode oppskrifter.
Min Shirleys gryte får en til å gråte av lykke.
Kom igjen, Mollison. Bruk innflytelsen din.
Spenn sognerådets muskler.
Kom med gode nyheter neste gang.
Dere trenger ikke å kjøre ut hit. En e-post til husholdersken holder.
Jeg tror at bilen står her borte.
For et sjarmerende par.
-Vil du ha en sommerjobb? -Ja.
-Hva da? -Fikse opp her, både inne og ute.
-Kanskje de bygger leiligheter her. -Over mitt lik.
-Hva sier du? -Ja, gjerne.
Du... Er det bra med Paul og deg?
Ja.
Flott. Vi skal det ha moro i sommer, jeg og kompisene mine. Absolutt.
Det var deprimerende.
-Vi ses. -Ja.
-Takk, onkel Barry. -Ingen fare.
Å nei, du godeste. Hva har skjedd?
Han gjorde det. Det var en ulykke.
Ok, hvis det var en ulykke, så...
-Spør meg da, Paul. -Kan jeg få tilbake sykkelen min?
Du får den når du slutter å oppføre deg som ei jente.
I mellomtiden får du sykle på denne, overalt.
Så alle kan se, så alle vet.
-Din klossete dritt. Hva er du? -En klossete dritt.
Jeg har ringt deg mange ganger.
Unnskyld. Jeg hadde den på lydløs.
Jeg hadde plassert en ballong i kjøla. Det var ikke helt enkelt.
-Jeg er en dårlig ektemann. -Ja. Men jeg er fantastisk.
Jeg henter en genser til deg.
Det står mellom andelever og minichorizo.
Å, nei. Barry.
-Mor er rasende på ham. -Er hun?
Jeg spanderer en drink på ham. Nei, en treretters middag.
Kanskje jeg runker ham.
-Jeg vil gi gutten vår husnøkkel. -Hvorfor det?
Så de kan komme til oss. Noe foregår.
Du har spurt megetsigende om de har det bra, og de har svart ja.
-Det har de ikke. De er for stille. -Tenåringer er sånn. De grynter bare.
-Jeg gir dem en nøkkel i alle fall. -Hvorfor spør du meg, da?
Barry? Hjelp!
Hjelp meg.
Hva?
Ja, det er broren min.
Halvbroren min.
Samme mor, ulike fedre.
Hun var ingen tøyte, bare så du vet det.
Men ja, det er han.
Vi gjorde alt vi kunne. Jeg er så lei for det.
Ikke vær det. Vi kom aldri helt overens.
Eller hva?
Lykke til. Jeg venter utenfor. Kyss.
Mor. Du skjemmer meg ut.
Ikke gjør noen miner.
Takk. Jeg elsker deg også.
-Gud, se på dem. -Ignorer dem.
-Jeg har ingen autoritet igjen. -Jo da. Gesten var sikkert til meg.
-Pust. Tenk på noe fint. -Slipp meg ut.
-Stuart. Det er farlig. -Håndter sønnen din.
-Arf. -Fats.
Dette er annerledes.
Det er en stund siden vi ble invitert hit.
-Hvor går han? -På toalettet, sannsynligvis.
-Jeg koker te. -Nei.
-Du må ha noe. -Hvorfor det?
Hvor mye kostet denne?
Får man internettet på den også?
-Jeg vil gjerne at dere går. -Ja visst.
Jeg må likevel ringe til skolen.
Simon.
Det er sjokket. Ring hvis du trenger noe.
Jeg er så lei for det.
Husk å puste. Ha selvtillit.
Dette er deres avgangseksamen.
Bare noen timer igjen.
-Det er ekkelt. -Ja. Hun ligner moren til noen.
Gudskjelov ikke min. Eller din. Men jeg har sett den 30 ganger.
-Du trenger en psykolog. -Jeg trenger å ha sex.
Jeg vil bli stolt, men det viktigste er at dere blir stolte.
-Krystal. Hvor er uniformen din? -I fitta mi.
Ro dere ned. Hva var det jeg nettopp sa?
-Får jeg gå på do? Jeg sprekker. -Snart.
Jeg kan ikke fortsette å runke sånn. Musklene i underarmen er deformert.
Du er en mutant.
Å nei, hva vil den kongla?
Han gråter. Gråter du?
Ut herfra, forbannede jente.
-Mr Meacher, få ut den jenta. -Dra til helvete, jævla grinerunge.
-Ut med deg, Krystal. -Andrew?
Andrew Price?
Andrew, kan du vennligst komme ned.
Han er et pikkhue. Du giftet deg med et krek.
Snakker han sånn til meg igjen, får han angre. Jævla pikk!
Han har vel ingen pikk hvis han sipper som ei jente.
-Ikke skrik. -Jeg skriker for faen ikke.
-Ikke bann. -Jeg banner for faen ikke!
Alle lo, så han burde ikke ha køddet med meg.
En venn døde i går, så han er opprørt.
Folk dør hele tiden.
Det var Andrews onkel.
Hva?
Mr Fairbrother?
Unnskyld, Krystal. Jeg tenkte meg ikke om.
Jeg glemte det. Unnskyld, Krystal.
Han hadde mer å gjøre med mor enn med meg.
-Jeg er litt opprørt selv. -Jeg kommer bare for samtalene våre.
For den jævla matten og for våre treff.
Vi skal snart begynne. Gi meg et øyeblikk.
-Herregud, så vondt det gjør. -Hvem banner nå?
Jeg banner ikke, jeg spotter.
Det er det samme.
Jeg har kjøpt kake, for det er vår siste samtale.
Jeg har ombestemt meg. All denne pratingen er noe dritt likevel.
Jeg tar kaka.
Krystal.
Snu papirene deres.
Med en svart penn skriver dere navnet dere øverst.
Å, nei. Disse ungene. Gå herfra.
Fields-unger, små jævler.
Gå. Nå kommer foreldrene deres. Foreldrene er ansvarlige. Narkomane.
-Feite tulling. -Feit? Se på deg selv.
Det er denne ødeleggelsen av Pagford jeg vil unngå. I et nøtteskall.
-Han er død. -Hvem?
Hva skal vi gjøre uten ham?
En sørgelig dag, Sam.
-Wienerbrød? Donut? -Nei, takk.
Jeg kan ikke tro det. Han var så full av liv.
Miles, faren din er på vei til deg, og jeg vet hva han vil.
Ikke våg å si ja, for helvete. Ikke våg.
-En sørgelig dag. -Ha baller, for en gangs skyld.
Miles, kjære gutt. For en sørgelig dag. Fæl dag.
-Jeg er veldig opptatt, far. -Du må jo spise.
Mor skriver kondolanser på hjemmesida.
40 år. Det er tragisk. Tragisk.
Stakkars Mary. Hjertet blør for henne.
Men livet går videre. Det må gå videre.
-Og vi har en situasjon. -Har vi?
Det har åpnet seg en plass.
En representant er død. Vi er ikke beslutningsdyktige. Det må vi være.
-En mann av din rang bør stille. -Hva?
Min sønn. En Mollison. Da blir ikke valget noe problem. En enkel kamp.
Utfallet er gitt. Så da stiller du?
Jeg har veldig mye å gjøre, far.
Jeg har Barrys klienter, og mine egne. Jeg har Sam og barna.
Det går så bra med dem. Jentene dine er mine øyenstener.
Men studieavgiftene er skyhøye.
Studieavgiftene, altså... Au.
De er verdt hvert øre. Utdannelse er den beste starten i livet.
Bare det beste for mine barnebarn.
Du trenger ikke å gjøre noe.
Alt du trenger å gjøre, er å rekke opp hånden og stemme.
Overlat resten til din gamle far.
Du har alltid vært en god gutt.
Så ille å dø ute blant folk sånn. Er det ikke fryktelig?
Jeg tenkte at ingen hadde ringt deg. En telefonsamtale er så upersonlig.
Slike forferdelige nyheter vil man få personlig.
Ja.
Jeg skal la deg jobbe videre. Det er lang kø utenfor.
Du løper alltid rundt og er så opptatt.
Terri Weedon.
Hallo? Terri Weedon?
Hallo?
Terri?
Terri, jeg heter Kaye Bawden, jeg er deres nye sosialarbeider.
La oss slippe inn litt lys.
Ok, da setter vi i gang.
Sånn, ja. En arm.
-Ingen armer. -Ingen armer?
Du er en flink gutt, Robbie.
-Er du Krystal? -Hvem faen er du?
-Kaye, deres nye sosialarbeider. -Stresset vi i hjel den andre merra?
-Robbie skal gå i en forskoleklasse. -Det gjør han.
-Han har bleier fremdeles. -Han trenger dem ikke.
Han trenger bare å minnes på å gå på do, det vet skolen. Men hun...
Hvordan går din mors avvenningsprogram?
Det har vist seg å være veldig positivt for familien.
Alle instanser er optimistiske.
-Jeg må rapportere dette. -Gjør det, du.
-Der er døra. Stikk. -Dere hører fra meg.
-Ha det. -Ha det, Robbie.
Vær så god, Robbie. Bli her.
Du klarte ikke engang å få ham til skolen som jeg ba deg om.
Nå tar de ham fra oss. Er du fornøyd?
En ting til.
Mr Fairbrother er død.
Hva sier du til det?
Det synker ikke engang inn? Din ekle, verdiløse drittsekk.
Tispe.
Var det godt, Rob?
-Hei. Hva skal du gjøre nå, Gaia? -Jeg skal hjem, Stuart.
Jeg skal bli høy for å orke å treffe foreldrene mine. Det er gode saker.
Skunk. Jeg inviterer deg til å tenke over uendeligheten.
Vennen din fikk dårlige nyheter. Skal du ikke se til ham?
Ja, hvis vi hadde vært jenter. Min innerste krets kaller meg Fats.
Så hyggelig, Stuart.
Jeg må tilbake til kontoret.
-Hvem er det der? -En hvit fyr.
Sant.
-Var han ren? -Ja.
-Var det mat i hjemmet? -Ja.
-Var han skadet? -Nei.
Hvorfor er det da en krisesituasjon?
Moren var helt utslått.
Det lå en skitten sprøyte innen rekkevidde for gutten.
Hun fikk ha ham hvis hun holdt seg ren.
Er dette det verste huset du har sett? Vi har langt verre.
Jeg ville ikke sende deg til dem.
-Rob har godt frammøte på skolen. -Han bør tas derfra.
Vi må spare tre millioner pund. En omplassering er dyr.
Datteren klarer det. Robbie blir. Alt er ikke solskinn.
-Unnskyld? -Håndter dette. Nå må jeg jobbe.
To minutter.
-Bare sånn? Midt på gata? -Ja.
På gata... Det ene minuttet er man der, og så...
Det beviser at alt bare handler om sex og død.
-Det er alt som fins. -Og musikk.
Ja. Men hovedsaklig sex.
For når den vel kommer, døden altså,-
-kommer din siste tanke aldri til å være:
"Jeg skulle ønske at jeg hadde knullet mindre."
Man må leve nå.
Ja. Man må leve.
-Hvorfor er du her ennå? -Bra. Du har en stor sjanse, Colin.
-En sjanse til hva? -Det er gode nyheter.
Parminder synes at jeg skal stille til sognerådet.
-Barrys plass. -Har du gått med på det?
Det virker sånn.
Parminder. Colin er ikke den rette.
Han er perfekt. Han har godt rykte og er ansvarlig.
Han har fått denne skolen til å nå toppstandard.
Han kan bli ganske redd.
Alle er redde, Tess. Howard nominerer sønnen sin. Den knølen.
Vi må stoppe dem. Colin blir en god kandidat.
Vi begynner kampanjen i morgen.
Han er ikke engang begravet ennå.
Det jævla sognerådet? Hvorfor kan du ikke vise litt ryggrad?
Miles?
Pupper, Miles. Vær en mann. Ta en håndfull.
Kom igjen.
Jeg går inn og ser på nyhetene.
Simon?
-Simon? Hva er dette? -Dette er noe jeg har rett til.
-Hvor mye kostet den? -Ingenting. Jeg kjenner folk.
-Er den stjålet? -Skal du krangle nå?
-Vi har ikke råd... -Ikke klag, kvinne.
-Hent en kniv, og åpne esken. -Jeg henter den.
Hvor tror dere at dere skal?
Ba jeg dere om å sette dere?
Nå, ja. Jeg kan ikke trekke meg nå.
Hvordan ville det se ut? Hva ville alle tenke?
Å, Colin. Det går sikkert bra.
Du blir glimrende.
Du sier jo alltid at vi burde gjøre mer sammen.
Heia oss.
Det lukter cannabis.
-Hvis han røyker hasj... -Jeg kjenner ingenting.
Det er nok det nye toalettvaskemiddelet.
Du hjelper meg vel? Jeg tror at det er bra at jeg tar Barrys plass.
Vi kan fortsette arbeidet hans.
God natt.
Herregud.
Jævla sankt Barry.
-Jeg stiller i valget. -Skal du?
Det kan ikke slå feil. Sympatistemmer. Hellige Barrys bror.
De har tatt imot bestikkelsene sine, nå må de bestikke meg.
Representant Simon Price.
Hva? Pizzatryne.
Alle vet at du ikke er Barry.
-Snille Simon, han mente det ikke. -Skal jeg klemme den?
Faen, hvor mye puss kan man ha i ansiktet? Ekkelt.
Er du spedalsk, eller?
Jeg prøver å være snill. Hvorfor gidder jeg?
-Krys. -Obbo.
-Er eskene hjemme hos oss dine? -De blir ikke der lenge.
Så du har betalt mor? Det hjelper ikke oss.
Hun ba meg. Jeg kan ikke si nei.
Bruk et annet hus for dine TV- apparater. Det er mange narkomane.
Hvis ikke du hadde all den dritten i ansiktet, hadde du vært søt.
Kom igjen, Krys. Ikke vær sånn.
Politiet.
Hva skjer?
Hva er dette? Jeg kan ikke løpe lenger. Jeg er så søvnig.
Vær så snill, jeg må hvile litt.
Toto? Hvor er Toto?
Sognerådets oppslagstavle
Skriv ny melding
Se på alt dette. Jeg er overveldet.
Alle de vakre ordene har veid opp for en veldig dårlig dag. Takk.
Og det blir et valg for å fylle min plass.
Kom igjen, Pagford. Selvsagt har jeg noe å si om det.
Døden hindrer meg ikke.
Men hva vil jeg si? Og når?
Det får dere vite når jeg er klar.
Det er umulig å bevare hemmeligheter her.
Om dere bare visste, Pagford. Alle har skjeletter raslende i skapet.
Alle har noe.
Jeg er Barry Fairbrothers spøkelse.
Og jeg overvåker deg. Blunkende smilefjes.
Send melding
Tikk takk, tikk takk. Klokka tikker, Pagford.
Tekst: Jan Helge Hordnes www.btistudios.com